Blogi
Puheenjohtajalta: Hallitusohjelmasta kohti yksilöiden tarpeet huomioivia ratkaisuja
![Eilitta_web Eilitta_web](files/9079/textsize/Eilitta_web.jpg)
Hallitus on muodostunut ja hallitusohjelmasta on saatu jo tietoa. Ammattiyhdistysliikkeet ovat mukana kolmikannassa kehittämässä työllisyyslinjauksia tuleville vuosille. Vaatii paljon yhteistyötä ja aitoja toimia työllisyyden eteen, että maahan saadaan vaadittu 60 000 uutta työpaikkaa ja työllisyysaste nostettua 75 prosenttiin.
Olen jo 10 vuoden ajan tehnyt uravalmentajan ja rekrytointiasiantuntijan töitä erilaisissa valmennuspalveluissa. Työttömyyden kirjo eri alueilla on tullut tutuksi. Tällä hetkellä kirjoitan blogia Raahessa, jossa olen työmatkalla. Työssäni olen tottunut matkustamaan ja koko työurani ajan liikkuvuus on ollut luontevaa.
Monen kohdalla mahdollisuus osaamisen kehittämiseen parantaisi työllistymistä ja tästä syystä toivon, että jatkossa yhteiskuntamme yhä enemmän ja enemmän panostaa osaamiseen, koulutukseen sekä elinikäiseen oppimiseen. Aina osaamisen kehittäminen ei vaadi kokonaista tutkintoa, vaan jonkin osa-alueen täydentämistä tai päivittämistä.
Jotta työttömyys jäisi mahdollisimman lyhyeksi, olisi hyvä heti työttömyyden alussa kartoittaa osaaminen sekä oman työnhakualueen työllistymismahdollisuudet, ja oma mahdollisuus liikkuvuuteen. Liikkuvuuden avulla on laajemmat mahdollisuudet löytää työnantaja, joka tarvitsee juuri sitä osaamista, mitä sinulla on. Mutta jos liikkuvuus ei ole mahdollista, pitää selvittää, mitä osaamisen tarpeita nykyisen alueen yrityksillä on? Mikäli omalla työnhakualueella työllistymiseen tarvitaan osaamisen laajentamista, kannattaa aktiivisesti lähteä kehittämään omaa osaamista.
Toivon uudelta hallitukselta, että jatkossa olisi nykyistä enemmän mahdollisuuksia korkeakoulutettujen osaamisen räätälöintiin työttömyysaikana. Tällä hetkellä osalla alueista työvoimakoulutusten tarjonnasta harvemmin löytää korkeakoulutettujen tarpeita täydentäviä opintokokonaisuuksia. Onneksi jo nyt voi opiskella työttömyysetuudella omaehtoisina opintoina lyhytkestoisesti (max. 6 kuukautta) tai TE-toimiston harkinnan mukaan myös pidempään (max. 2 vuotta). Näistä tukimahdollisuuksista toivoisin enemmän ennakkotietoa ja ennustettavuutta työnhakijalle. Lisäksi monelle on haastavaa löytää juuri ne oikeat opintokokonaisuudet ja tästä syystä kannattaa panostaa myös uraohjaukseen.
Työttömyysaikana pitäisi olla kaikki mahdollisuudet työllistymiseen ilman, että pitäisi miettiä ja murehtia miten tämä vaikuttaa etuuksiin? Itsensä työllistämisen ja yrittämisen kaikissa muodoissaan pitäisi olla mahdollista ja siihen pitäisi kannustaa aidosti sekä tukea ihmistä löytämään itselleen erilaisia työllistymisen mahdollisuuksia. Turhan usein asiakkaiden kanssa tilannetta pohdittaessa se viimeinen askel yrittäjyyteen jää tekemättä, kun pelko kaiken taloudellisen tuen ulkopuolelle jäämisestä käy liian suureksi. Kuinka monta yrittäjää tämä maa on menettänyt pelkän työttömyysturvan hinnalla?
Akavan puheenjohtaja Sture Fjäderin kommentit kotihoidontuesta olivat lehdistössä turhan revittelevillä otsikoilla. Asian olisi otsikkoon todellakin voinut muotoilla järkevämmin. Kävimme puheenjohtajan kanssa tänään asiasta henkilökohtaisesti keskustelua ja hänen kanssaan olemme yleisesti samalla Akavan linjalla asiasta. On huomioitava, että pitkät hoitovapaat eivät lisää työelämän tasa-arvoa ja voivat heikentää työllistymismahdollisuuksia, koska usein osaamisen taso pääsee pitkän poissaolon aikana heikkenemään. Lisäksi tämä voi näkyä myös ura- sekä palkkakehityksessä sekä eläkekertymässä. Perhevapaauudistukseen ei välttämättä jää riittävästi rahoja, jos kotihoidontukiasiaa ei tarkastella ja tarvittaessa uudisteta samalla kertaa.
Kahden lapsen äitinä toivon, että hallituksen perhevapaauudistus antaisi myös isille mahdollisuuksia viettää aikaa lasten kanssa, kun he ovat pieniä. Monesti kynnyksenä voivat olla palkkaukseen liittyvät asiat kotitaloudessa, mutta tätäkin pitäisi uskaltaa aidosti pohtia, voidaanko tälle tehdä jotakin? Kannatan tasa-arvoa ja yhdenvertaisuutta eli molempien vanhempien mahdollisuutta perhevapaaseen. On ollut ilo nähdä, että tänä päivänä isät käyttävät enemmän perhevapaita kuin aiemmin. Toivoisin myös, että kiinnitettäisiin huomiota vielä nykyistä enemmän äitiysloman ja perhevapaiden kulujen tasaamiseen kaikkien työnantajien kesken.
Ruuhkavuosia, kun lapset ovat pieniä ja käydään töissä, ei myöskään saa unohtaa. Päätösten pitää olla vastuullisia, en halua nähdä yhtään väsynyttä tai loppuun palanutta äitiä tai isää jäämässä sairauslomalle sen vuoksi, ettei yksinkertaisesti jaksa vaativassa työelämässä ja lapsiperheen arjessa. Parempaan työelämään tarvitaan myös inhimillisyyttä. Jos jotakin halutaan poistaa ja muuttaa, pitää olla myös ehdotus, miten asiaa muutetaan ja mitä tilalle? Olisiko nyt aika paremmalle työn ja perheen yhdistämiselle? Olisiko aidosti mahdollisuus yksilöllisiin ratkaisuihin? Asioita pitää uskaltaa ajatella myös uudella tavalla!
Kannatamme Akavan Erityisaloissa perhevapaauudistukseen myös joustavuutta yksilöllisiä ratkaisuja korostaen.