Blogi
Mistä ei voi puhua, siitä pitää vaieta?
Työelämän muutos näyttäytyy usein vääjäämättömänä ja universaalina kehityksenä kohti huonompaa työelämän laatua. Armi Mustosmäen tuoreen väitöskirjan How Bright Are the Nordic Lights? (Jyväskylän yliopisto, 2017) mukaan työelämän kehitys ei kuitenkaan ole, globaaleista megatrendeistä huolimatta, universaalia, vaan siihen vaikuttavat merkittävästi kansalliset rakenteet ja instituutiot. Näihin lukeutuvat muun muassa ammattiyhdistysliike, kollektiivinen sopiminen, työlainsäädäntö sekä koulutusjärjestelmä. Näillä rakenteilla ja instituutioilla, tai niiden puitteissa, on Suomessa ja muissa Pohjoismaissa rakennettu maailman parasta työelämää.
Mustosmäen mukaan on kuitenkin useita viitteitä siitä, että työntekijöiden asemaa ja työn tekemisen ehtoja pyritään aktiivisesti heikentämään. Yksi esimerkki tästä on työn uudelleenjärjestäminen vanhojen organisaatiorakenteiden ulkopuolelle, ts. ulkoistaminen. Mustosmäen mukaan erityisesti uusilla toimialoilla on nähtävissä paljon sellaista kehitystä, joka laajetessaan ja yleistyessään vaikuttaa negatiivisesti työelämän laatuun. Mustosmäen mukaan nämä prosessit rapauttavat hyvää työelämää tuottavia instituutioita. Mikä on aiemmin tulkittu tuottavan hyvää työelämän laatua, ymmärretään tai halutaan ymmärtää menestyksen ja muutoksen esteeksi. Poliittinen paine purkaa työelämän rakenteita lisääntyy koko ajan.
Kysymys kuuluu, kuinka kauan pohjoismaalainen työelämä on maailman parasta?
Kiinnostavaa Mustosmäen tutkimuksessa on, että työelämässä
voi samaan aikaan esiintyä sekä laatua huonontavia että parantavia, tai
vähintäänkin ylläpitäviä, elementtejä. Yhtäältä Mustosmäen tulokset eivät tue
väitettä, jonka mukaan työelämä olisi polarisoitunut, pikemminkin tietyt erot
ovat jopa kaventuneet. Toisaalta muun muassa kiireen sekä työn epävarmuuden
kokemukset ovat merkittävästi lisääntyneet. Kehitystä ei siis tapahdu vain
yhteen suuntaan - joko heikompaan tai parempaan. Kokemukset kiireen tai työn
epävarmuuden lisääntymisestä voivat toisaalta olla ensimmäisiä merkkejä
suunnasta, jossa työelämän laadun koetaan, mahdollisesti pysyvästi,
heikkenevän.
Keskeinen Mustosmäenkin väitöksen sanoma on, että globaalit
trendit, kuten globalisaatio tai teknologinen kehitys, eivät itsessään vaikuta
työelämää heikentävästi. Työelämän muutokseen voidaan vaikuttaa ja siihen
vaikutetaan aktiivisin poliittisin ja muin keinoin. Merkittävää on myös se,
minkälaisen roolin media tässä keskustelussa ottaa. Myös tieteellinen
tutkimustieto voidaan uutisoida kovin eri tavoin. Hyvänä esimerkkinä tästä oli
Mustosmäen väitöstiedotteen saama palstatila valtakunnan päämediassa, Helsingin
Sanomissa, joka pääkirjoituksessaan (HS 7.6.2017) uutisoi, että työelämän laatu
on Suomessa hyvää. Mikä jäi uutisoimatta oli väitöstutkimuksen varsinainen
tulos: signaalit heikentymisestä.
Eikö toimittaja ollut lukenut väitöstiedotetta alkua pidemmälle, vai miksi väitöskirjan varsinainen ”pihvi” jäi uutisoimatta? Valveutunut väittelijä korjasi asian itse kirjoituksellaan HS Mielipiteet (10.6.2017) -osiossa. Toivottavasti mahdollisimman moni pääkirjoituksen lukenut luki myös Mustosmäen vastineen. Mustosmäki avasi kirjoituksessaan sitä, mistä ei voi puhua ilman, että leimaantuu vanhanaikaiseksi kehityksen jarruksi: instituutioita ja rakenteita tarvitaan jatkossakin tuomaan varmuutta ja ennustettavuutta (työ)elämään.
Minna Nieminen
Asiamies
Akavan Erityisalat